Liceenii Ostalgie
Liceenii Ostalgie![](/static/www_v2/img/logo.jpg)
![](images/stories/2011/04/logo.jpg)
Pe nesimţite, aşa cum trec anii de după 1989, filmele din seria "Liceenilor" au îmbătrânit surprinzător de frumos, fără pretenţii de a fi ocolit, în epocă, cenzura comunistă. Ceea ce în Germania s-a numit Ostalgie, adică Nostalgia Estului, şi s-a ipostaziat în filme ca memorabilul "Goodbye, Lenin", începe să se vadă şi în România în alte forme decât rudimentarele oftaturi după Ceauşescu ale strungarului fruntaş devenit taximetrist.
Nu demult, la "Dansez pentru tine", PRO TV prezenta un moment magic, care a făcut carieră virală pe internet. Ştefan Bănică Jr. şi Oana Sârbu executau o versiune tributară altui gen de "eighties" (disco, à la Travolta-Olivia Newton-John) la "Ani de liceu", piesa compusă de Florin Bogardo şi cântată pe coloana sonoră a filmului din 1986 de acesta, împreună cu Stela Enache. Cuplul din "Liceenii" I, refăcut după mai bine de 20 de ani în platoul PRO, încheia remake-ul cu un sărut pe buze, apăsat, despre care s-a zis că e un protest la adresa cenzurii de pe vremuri.
Interesant e că Bănică Jr. şi Oana Sârbu, azi mai curând cântăreţi, erau acum 25 de ani mai degrabă actori. Există şi o explicaţie: au fost destui ani proşti pentru cinematografia românească, până la Noul Val. Dar, în plus, e clar că seria "Liceenii" a funcţionat ca un potenţator de brand personal, şi nu numai pentru Ştefan şi Oana. Primul film al seriei, din 1985, "Declaraţie de dragoste", îi avea în prim-plan pe Adrian Păduraru şi Teodora Mareş, care au rămas la actorie, mai ales în teatru, dar Păduraru a revenit şi pe marile ecrane cu un inspirat şi vizibil rol secundar în "Bună! Ce faci?". Dincolo de consacraţii (la vremea respectivă) Tamara Buciuceanu, Ion Caramitru şi aşa mai departe, seria lansată de Nicolae Corjos (regizor) şi Nicolae Şovu (scenarist) a mai pus în circulaţie şi alte nume, ca Andrei Duban sau Mihai Constantin.
Desigur că nu e vorba nici de capodopere, şi nici de simptome ale unui curent social puternic, ca "Rebel fără cauză" sau, apropo de alţi ani '80, "The Wall"-ul lui Roger Waters. E însă un semn de pace cu trecutul faptul că personajele numite mai sus au o traiectorie bună şi după încheierea filmelor, că "Ani de liceu" se pune, zice-se, la chefurile liceenilor de azi şi are un remix - e drept, mediocru - de TNT.
Urmareste-ne pe Grupul de Whatsapp